VARSELTEGN PÅ SELVMORD
"Verbale trusler om selvmord, nylig tap av en kjær," -
- "uttrykk for håpløshet og sinne."
"Svakere studieprestasjoner."
"Økt bruk av sinnsendrende stoffer, manglende interesse for sex."
Alaska viste to varseltegn. Hun mistet moren, skjønt ikke nylig.
Og hun drakk mer på slutten.
Hun snakket om å dø.
For å være pretensiøs, ikke fordi hun mente det.
Karakterene falt ikke, og hun mistet ikke interessen for sex.
Man må være veldig glad i sex for å rote med en spjæling som deg.
Morsomt.
Humøret hennes kunne være så forutsigbart.
Når hun ikke hadde lyst til å svare om hvordan, når, hvorfor eller hva, -
- kunne hun bli så mørk.
Kan ikke jeg bli mørk?
Du har ikke vært så lykkelig i det siste, og du skal ikke ta livet ditt.
- Vent, skal du det? - Morsomt.
Ok. Jeg har en teori.
Den er ikke sikker, men den er mulig.
Jake ringer for å gratulere med jubileet. For en snill fyr.
Hun får skyldfølelse for å ha rotet med Tjukken og vil kjøre til ham.
Hun er rasende, full og sint på seg selv.
Hun kjører av sted, og så ser hun politibilen.
På et øyeblikk går alt opp for henne, og hun gjør det.
Ikke fordi hun var full, men fordi hun tok livet av seg.
Det er latterlig. Vi har snakket om dette. Hun tenkte ikke på Jake.
Bryr du deg engang om henne eller sannheten?
Hva snakker du om?
Om hun elsket deg så høyt, hvorfor dro hun den natten?
Elsket du henne? Hvorfor lot du henne gå?
- Jeg var full. Hva med deg? - Hold kjeft!
Faen ta deg!
Hva faen glor dere på?
Hvordan kommer vi ut av lidelsens labyrint?
Vi har fått mer enn nok grunn til å fortvile.
Men her er dere, i timen min.
Trass i stor sorg, kommer dere gjennom det.
Dere overlever, som de sier.
Når dere jobber med oppgaven, Alaska Youngs spørsmål, -
- spør dere selv: "Hva er min grunn til å ha håp?"
Hei, Tjukken! Sakk farten på de magre bena dine!
Jeg...
Jeg sa noen temmelig sårende ting. Og jeg tok feil.
Jeg vil bare at ting skal bli vanlig igjen. Med meg og deg.
- Det er alt jeg vil. - Jeg føler at om vi bare visste...
- Ja, vi må fortsette å lete. - Hva om vi ikke finner ut noe?
Alle mysterier har et svar, om man vet hvor man ser. Jeg har en plan.
ALABAMA DELSTATSPOLITI
Jeg er Alaska Youngs bror, og jeg må snakke med betjenten som så henne dø.
Er du virkelig 19?
Unnskyld at jeg er rett fram, men det er noe tøv.
Du kan bli gift som 18-åring, 14-åring med foresattes tillatelse.
- Men jeg må bli 19 for å røyke? - Er du 18, altså?
Skriv en bot. Vi må bare vite hva du så.
Jeg har sett mye, men aldri noe sånt. Hun bremset ikke.
Hun bare traff den.
Jeg trodde jeg skulle dø.
Men her er jeg.
- Sa hun noe? Noen siste ord? - Unnskyld, han er interessert i sånt.
Hun hadde...
Hun hadde gått bort.
Tror du at det var en ulykke?
Jeg har vært polititjenestemann i 26 år.
Jeg har sett utallige fulle folk.
Men ingen som ikke klarer å svinge.
Hvor full var hun?
Promillen var på 2.1. Det er definitivt beruset.
Det er kraftig beruset.
Kan vi få en kopi av politirapporten?
Jeg skal ikke gjøre det, særlig ikke for å gi den til unger.
Jeg forstår det, men vi er desperate.
Vi leter etter spor som kan forklare det som skjedde.
Kanskje det er noe i rapporten som kan hjelpe oss.
Greit. Men bare fordi du er familie.
Jeg skal kopiere det jeg kan. Håper dere finner det dere ser etter.
Han overbeviste meg om at det kan ha vært selvmord.
Om hun visste hva hun gjorde, gjorde hun oss delaktige.
Og det hater jeg henne for.
Kanskje vi bare skal la henne være død.
Går dere på Culver Creek?
Det var visst noen som døde der.
Jeg er lei for å høre det.
Huset spanderer.
Jeg visste at Alaska var god for noe. Det var hun visst også.
Gratis Ding Dong.
Ifølge nettet involverer selvmord nøye uttenkte planer.
Rapporten gir ikke inntrykk av at hun tenkte gjennom det.
Det lå college-brosjyrer i bilen. Hun planla åpenbart fremtiden.
Ok. Greit. Det var ikke selvmord.
Men det rimer ikke at det var en ulykke heller.
- Vi gjør virkelig fremskritt. - Vi har ett trekk igjen.
Vi kan bare forstå Alaskas tankegang ved å bli like fulle som hun var.
Ørnen har en promillemåler, og vi trenger den.
Mine herrer! For en fin overraskelse.
Synet av overleppen din likeså!
Vil dere ha croque-monsieurs?
Jeg lager en petit dejeuner om dere er interesserte...
- Nei takk, sir. - Vi spiste nettopp.
Hva bringer dere til Ørnens rede?
Jeg vet hva dere kaller meg. Sjarmerende.
De er majestetiske fugler, sir. Og patriotiske.
Men vi har snakket...
...og det ville vært fint å gjøre noe offisielt til minne om Alaska.
- Kanskje du ikke hørte? Vi har spist. - Jo, jeg har selskap.
- De ser fantastiske ut. - Madame O'Malley. Herregud...
Jeg ante ikke at du og Ørn... Mr. Starnes tilbrakte tid sammen.
Franske er kjente for å være sofistikerte.
Ja, de har visst svært sofistikert smak.
- Jeg kommer fra Albuquerque. - Flott sted!
Merci, Chip. Jeg skal sette karakterer.
Vent, karakterene kan vente.
Du har et deilig eggesmørbrød rett fra komfyren her.
Og jeg vil høre alle detaljene om dere to.
- Mr. Starnes, din slue djevel. - Pass på, nå, Chip.
Wow. For en nydelig ost!
Mr. Starnes sa det først.
- Men vi burde gå. - Ja, vi bør gå.
- Vi har oppgaver... - Var det ytterdøren?
- Jeg hørte ikke noe. - Ikke jeg heller.
- Faen, pønsker dere på noe? - Pokker.
Beklager, jeg...
Jeg er nok litt overfølsom.
Og dere to har ikke det beste ryktet.
Det er fullt forståelig.
Vi er kjente for å ha forårsaket trøbbel tidligere.
Det fins visst ingen trøst i sorgen. Det har vært fryktelig.
Men noe til minne ville vært fint. Jeg skal tenke på det i juleferien.
Takk for vennligheten.
Og jeg skal sende dere misteltein.
Dere er kjempesøte, og jeg heier på dere. Ikke mor dere for mye.
- Takk, Mr. Martin. - Ser deg snart.
Hjelp meg, Tjukken!
Shot nummer seks. Vi må ha en til.
Å drikke så mye vodka er ille nok, men melken kan ta livet av meg.
Ingen bremsespor. Hun bremset ikke. Det er selvmord.
Med mindre hun sovnet.
Jeg vet ikke om du kan kjøre rett i søvne, men om noen kan...
En av dere kan ta det lille eksperimentet.
Å, det svir!
Ok, blås hardt på denne i to sekunder.
- Sa du det til Lara? - Hold kjeft.
1.4 PROMILLE
- 1.4. - Kom igjen, da!
- Du er to tredjedeler på vei. - Jeg spyr snart.
- Jeg klarte det! - 2.1. Bra jobbet, Obersten!
Alt snurrer... Ok.
- Sett deg ned. - Ta det med ro.
- Jeg må spy. - Nei, det kan du ikke.
Da ødelegger du eksperimentet. Vi trenger mer informasjon.
- Du må bestå edruskapstesten. - Gå på en rett linje.
- Er det alt? - Ja.
- Det klarer jeg. - Ja visst.
- Var hun virkelig så full? - Visstnok.
- Kunne du ha kjørt nå? - Nei, nei.
Tjukken. Vi var skikkelig dumme.
Vi var verre en dumme.
Hun må ha vært stupfull.
Hvorfor trodde vi henne når hun sa hun ikke var det?
Fordi vi aldri visste om hun var full eller ei.
Om hun var glad eller ei. Og vi gjorde alltid som hun ville.
- Gråt. - Hva?
- Gråt. - Jeg kommer inn.
Vet dere hva klokken er? Hva skjer her?
Vi vet det, og jeg er så lei for det.
Obersten har det veldig tøft nå.
Han tar det med Alaska veldig tungt.
Jeg visste ikke råd, så jeg hentet Takumi.
Skulderen min er kjent som Culver Creeks beste sted å gråte på.
Kan jeg hjelpe deg, Mr. Martin?
Nei, sir. Jeg er bare takknemlig for at jeg har så gode venner.
Det er jeg også.
Gå til rommet ditt, Mr. Hikohito. Det er sent. Og Miles...
Hold et øye med ham.
Skolen kan skaffe sorgterapeut, om nødvendig.
- Det skal jeg. - Takk, Miles.
- Slukk lyset, nå. - Ja.
- Hvordan går det, Miles? - Alt vel, kompis?
Vet dere...
Vi gleder oss sånn til at du kommer hjem.
Ja, moren din har nesten tilgitt deg for å svikte på Thanksgiving.
Hun sluttet aldri å snakke om all tranebærsausen som ble til overs.
Det er ikke sant. Ingenting blir til overs når onkel Melvin er her.
Ikke heng ut onkel Mel. Han har fått det bra etter fedmeoperasjonen.
VINE STATION BRUKTBØKER
Hørte du om operasjonen, Miles? Er du der?
Glad i dere. Ses snart.
INGEN LOV
Hei! Plast-tusenfrydene hennes!
Da vi ryddet rommet hennes, husker du?
- Var plastblomstene der? - Jeg vet ikke.
- Hva? Hvorfor det? - Hvor er politirapporten?
Hva skjer, Tjukken?
Faen. Her er det.
Funnet i bilen hennes. Tusenfryder av plast.
Tusenfrydene betyr noe.
Hvorfor ville hun dratt herfra med plastblomster i bilen?
Hun ble opprørt da Jake nevnte jubileet deres, -
- så kanskje hun, på feministisk vis, tok med blomster for å unnskylde.
Ja. Kanskje.
- Kanskje Jake kan forklare det. - Jeg vet ikke.
Vi må gå dit etterforskningen leder oss, selv om vi ikke liker det.
Jeg føler meg dødssyk. Så du må ta deg av snakket.
Slår du av solen?
- Yo. - Hei, Jake. Det er Miles.
Hei, Miles. Bra å høre fra deg. Jeg har tenkt på å ringe deg.
- Er det sant? - Ja.
Vi er jo på en måte i samme båt.
Hva vi følte for henne. Hvordan vi føler oss nå.
En Alaska-støttegruppe.
Det høres fint ut.
Jeg ringer deg på grunn av Alaska.
Ja, jeg tenker også bare på henne. Vi er like der.
Kan hun ha kjørt for å gi deg tusenfryder av plast?
Unnskyld, hva har det med noe å gjøre?
Vet ikke. Det høres rart ut når jeg sier det høyt.
- Kanskje det ikke var et spor. - Pussig.
Jeg husker dagen vi møttes.
Hun hadde en tusenfryd i håret. Satt på broen. Så innmari trist.
Så innmari vakker. Hun drakk helt alene.
- Jeg er så forvirret... - Legg på.
- Legg på! - Jeg elsker henne.
Beklager, Jake. Jeg mente ikke å opprøre deg.
Jeg ringer siden. Ok?
Det var veldig frekt.
Vi har fått det vi kan få av den vakre, triste mannen.
- Blomstene var ikke til Jake. - Ja, som sagt.
De hadde ikke noe med jubileet å gjøre. Hvor skal man med blomster?
- Bryllup? - Ville du dratt hysterisk av sted...
...om du skulle i bryllup?
- Begravelse? - Ingen hadde dødd.
Ikke nylig. Kom.
LEGACY.COM ETTERNAVN: YOUNG
"Mary Ellen Young, etterlater seg en datter, Alaska."
- Her har vi det! - Se på datoen. 12. desember 1997.
- Datoen Alaska døde. - Og jubileet for da hun møtte Jake.
- Som også er jubileet for morens død. - Jeg glemte det.
Det var dit hun skulle!
Fy faen.
Takumi, kompis! Vi så etter deg.
- Dere mistet timen. - Vi løste det.
Jeg så en blomst på muren og husket plastblomstene hennes.
De lå i bilen hennes fordi hun kjørte til morens grav.
Hun hadde glemt årsdagen for morens død.
- Derfor var hun lei seg. - Tenk at vi ikke tenkte på det før.
Ikke vær selvkritisk, Tjukken. Vi tenkte på det til slutt.
Hva sa jeg? Det fins alltid svar.
Ja, jeg husker at du sa...
Hvilke svar?
- Det med tusenfrydene. - Blomstene.
Hva beviser det? Dere vet ikke om det var et uhell eller med vilje.
Hva har dere egentlig funnet ut?
Bare Alaska vet om hun sovnet, fomlet etter en sigarett, -
- så hun ikke så politibilen, eller tråkket på gassen.
Hemmelighetene døde med henne. Og om dere hadde funnet det ut?
Hun ville ikke vært mindre død.
Hvis du ikke vil vite...
Vi får aldri vite. Mysteriet kan ikke løses.
Vi må leve med det resten av livet.
- Miles! - Miles!
Miles.
Skal du tilbringe ferien i bassenget?
Vi vil også tilbringe litt tid med deg. Det er nesten julaften.
Ok, jeg kommer opp snart.
Kan dere fjerne den der for meg?
- Har du planer for julen, Chip? - Du ser på den.
Jeg skal selge pyntereinsdyr, -
- som ett lite tannhjul i den store juleindustrien.
- Ha en fin høytid. - Det får jeg neppe.
- At det var? - I like måte, Mrs. Wigfield.
Det er greit å være trist, Chip.
Men ikke vær frekk mot kundene som også er naboene våre.
Legg igjen freidigheten når vi går i kirken.
Jeg går ikke i kirken.
Unnskyld meg?
- Skal du vende Jesus ryggen? - Han har nok vendt meg ryggen.
Jeg vet at du er lei deg. Derfor trenger du bønn og samhold.
- Og Gud. - Gud?
Hva slags gud lar ei tenåringsjente dø i en bilulykke?
Ikke en som jeg trenger.
TIL: MILES FRA: NISSEN
...hun tar en stor risiko med Zaphod, og familieoverhodet vet det.
Han vet de er i fiendtlig territorium og holder vakt for Lazuli...
Hei, Miles. Vil du se på "Meerkat Manor" med oss?
Det har blitt skikkelig bra. Flower kastet ut Kinkaju og Mozart.
- Røpevarsel. - Jeg jobber.
Jeg prøver å gjøre ferdig oppgaven til religionsfaget.
Vel, begynne. Det er viktig.
Jeg er ikke så interessert i surikaters hjemmeliv.
Jeg kan ikke skrive mens dere glor på meg.
Det går bra.
Unnskyld, jeg bare... Oppgaven har mye å si for karakteren.
Jeg aner ikke hva jeg skal skrive.
Så jeg har mye press på meg.
Faren din og jeg vil si fra at du ikke må dra til Culver Creek.
Du kan gå på high school her.
Kom hjem. Vi hjelper deg å komme over det.
- Jeg kommer ikke over det. - Ikke med en gang, selvsagt.
Men med tiden vil du lære å leve med det.
Ikke dette.
Om mennesker var regn...
...ville jeg vært duskregn.
Og...
...hun...
Hun var en orkan. Ok?
Det blir ikke en dag i livet mitt der jeg ikke tenker på henne.
Det føles sånn nå. Men det blir lettere.
Jeg vil ikke at det skal bli lettere!
For det betyr at jeg har sluttet å huske henne.
Er det det vi vil her? At jeg glemmer henne?
At hun blir et fjernt minne?
Vil dere at jeg skal glemme dere når dere dør?
For likene kommer til å hope seg opp.
Og jo lenger jeg lever, dør desto flere jeg kjenner.
Og har jeg engang plass i hukommelsen til alle?
Hva har det å si uansett?
En dag vil ingen huske at hun fantes. Eller at jeg gjorde det!
Alt faller fra hverandre!
Minner også.
Og så sitter du igjen med ingenting. Ikke et jævla spøkelse engang.
Bare tenk på det.
- Hallo. - Hei, Obersten.
Gledelig jul, Tjukken.
- Jeg håper du hørte ironien. - Ja da.
- Jeg kan fortsatt forstå sarkasme. - Bra.
Ellers er dette vennskapet over.
Og siden du er min siste venn, har jeg ikke råd til å miste deg.
- Jeg snakket med foreldrene mine. - Walter Halter og Judy.
- Hils dem fra meg. - Det skal jeg.
Men vi diskuterte alt mulig.
Og... jeg drar ikke tilbake til Culver Creek.
Jeg kan ikke.
Snart er det vår, og hun er ikke der til å se det. Og jeg bare...
Jeg vil ikke se en verden hun aldri får se.
Ok. Årstider er en greie. Man kan ikke unngå dem.
- Hva skal du gjøre? - Karakterene mine ble gode.
- Lærerne på gamleskolen elsket meg. - Hvordan kunne de la være?
Så foreldrene mine sier jeg godt kan komme tilbake.
Bra. Det er flott.
Det må være fint å rømme fra problemene og vite at alt ordner seg.
Jeg ønsker deg en myk landing. Og lykke til.
"GENERALEN I SIN LABYRINT"
Beklager, vi har stengt.
- Hva gjør du her? - Dr. Hyde!
Du ville ikke gå i kirken. Kirken kom visst til deg.
- Vær så god. - Nei, jeg vil ikke ha småkake.
- Tenk at du ringte ham. - Tenk at han kom.
Det er en ære å ha deg her.
Dere skal få være i fred. Rop om dere trenger noe.
- Takk, Dolores. - Takk.
- Så... - Så...
- Jeg hører du har en troskrise. - Ingen krise. Ingen tro.
- Folk trenger å tro på noe. - Folk er idioter.
Så du er klar for å dømme hele menneskeheten?
Bare idioter.
Jeg setter pris på at du kom, men det trengs ikke.
Jeg trenger ikke å høre noe tøv om at alt er Guds plan og livets sirkel.
- Jeg kom ikke for det. - Ikke? Muntre meg opp?
Nei, jeg er her for å være med deg.
Du sørger, så tillat deg å sørge. Ikke kjemp imot.
Kanskje jeg har lyst til å kjempe.
Alaska er død. Miles kommer ikke tilbake.
- Jeg tilbringer julen med en lærer. - Vær med sinnet ditt, da.
La deg føle det du føler.
Du kommer bare til den andre siden ved å gå gjennom.
Jeg er her for å gå med deg.
Du kommer til å sitte her lenge.
Greit. Jeg har ingen steder å være.
Det er greit.
Det er greit, gutt.
Jeg forstår ikke hvorfor han måtte ta vennen min.
- Jeg savner vennen min. - Jeg vet det.
Slipp det ut. Det er bra. Jeg savner henne også.
Et stort Kanskje. Jeg liker det.
Det er akkurat tvetydig nok. Umålbart.
Litt magisk. En jævlig bra metafor.
VELKOMMEN TILBAKE! SPEAKER DAY 2006
Så, jeg får visst ikke enerom likevel.
- Beklager at jeg skuffet deg. - Du kan aldri skuffe meg.
Vi la mye omtanke i hvordan vi best kan minnes henne.
Jeg er stolt over å presentere Alaska Youngs minnebenk.
Alaska elsket å lese.
Så kanskje, når våren kommer, -
- vil andre elever sitte på benken hennes og lese. Våge å drømme.
De ga henne en jævla benk? Hun ville hatet det!
Gi henne noe hun ville elsket, da.
Hva da? Dårlig vin og pretensiøse metaforer?
Jeg vet ikke. Hva med et påfunn?
Ja. Det er topp! Et minnepåfunn!
Alaska Youngs minnepåfunn.
Hun jobbet med en idé hun sparte til avgangsåret.
Den er på planleggingsstadiet, men den er god.
Om den utføres som den er utformet, er den ikke bare god. Episk.
Men vi trenger flere enn oss.
Ja, vi vil trenge hele skolen. Og vi kan få store problemer.
- Jeg er med. - Jeg også.
- Med. - La oss skape historie.
24 SPEAKER DAY
Jeg kan ikke gi dere mer gratis. Ledelsen var ikke fornøyd.
- Jeg vil ikke ha en Ding Dong. - Hva da?
Jeg vil ha deg.
- Hei. - Jeg trenger deg, Sara.
- Ikke gjør dette. - Hva? Nei, ikke sånn.
Hva skjer?
Herregud, Longwell, kle på deg. Alabasthuden din blender meg.
- Hva gjelder det, Chip? - Noe større enn oss alle.
Ok.
- Miles? Hva er galt? - Hei.
Husker du da du stjal skoleklokken og begravde den?
Culver Creeks største påfunn? Ja.
Vil du bidra til det nye største påfunnet?
Fortsett.
Mr. Starnes, Miles og jeg representerer første klasse.
Vi har valgt taleren vår til Speaker Day.
Flott! Det er slik en berikende dag. Hvem er det?
- En nær venn av Miles' far. - Dr. William Morse.
Han er professor i Florida og studerer ungdomsseksualitet.
- Tar vi sikte på en kontrovers? - Nei da.
Jeg har møtt dr. Morse. Han er interessant, men ikke kontroversiell.
Han bare studerer ungdommers forståelse av sex, -
- og hvordan den stadig endrer seg og vokser.
Han er imot utenomekteskapelig sex.
Dette høres interessant ut, Lee.
Hjernen er det viktigste organet i tenåringers seksualitet.
Jeg skal ringe ham.
Det er dr. Morse.
Velkommen, alle. Dette er en historisk dag ved Culver Creek.
Det var vår grunnlegger Phillip Gardens visjon -
- at dere elever og vi som institusjon -
- skulle vie en ettermiddag til visdom fra talere fra omverdenen.
I år har vi to prominente gjester.
Avgangsklassen har valgt Alabamas juniorstatsadvokat Tim Harris.
Første klasse har valgt en taler som er like tiltalende, -
- men tydeligvis ikke like punktlig.
Der er han! Første klasses taler.
Dr. Morse er professor i psykologi ved University of Florida...
- ...og en respektert forsker. - Han snakker om deg.
- Denne klør. - Ok, smil.
Temaet blir svært interessant. Så ta godt imot dr. William Morse!
Doktor.
- Velkommen. Takk. - Takk.
Fikk vi bekreftet at han kan lese?
God ettermiddag.
Jeg er her i dag for å snakke om -
- det fascinerende temaet tenåringsseksualitet.
Min forskning gjelder seksuell lingvistikk, -
- spesifikt måten unge snakker om sex og relaterte spørsmål.
I dag er det vanligere at gutter objektiverer jenters kropper -
- enn det motsatte.
Gutter vil si seg imellom at "hun har spretne bryster", -
- mens jenter heller vil si at en gutt er "søt".
Uttrykket beskriver både emosjonelle og fysiske karakteristikker.
Effekten er at jenter blir kun betraktet som objekter...
- ...mens gutter som hele personer. - Hei, doktor!
Du er så heit at du bare burde holde kjeft og ta av deg alle klærne!
Takk! Det som nettopp skjedde er en interessant saksstudie.
En kvinne objektiverte meg, en mann.
Det er så uvanlig at jeg må anta at du fleipet.
Hun fleiper ikke! Ta av deg alle klærne!
- Gjør det, kjekkas! - Ja, baby!
Det er viktig å snu det patriarkalske paradigmet.
Jeg antar dette er en måte å gjøre det på.
Greit, da.
Dette er for Alaska Young!
Kjør på, Tjukken!
Dette er for Alaska Young!
Dette er for Alaska!
Herregud!
Ok...
Det holder! Det holder, dr. Morse!
Avslutt, nå! Det holder, dr. Morse!
Du må forlate skoleområdet straks!
Slutt! Dette er fullstendig uautorisert.
Jeg tillot aldri noe slikt.
Ok, det holder.
Det var uventet. Ok. Greit, så...
Det er ikke morsomt. Avgangsklassens taler skal tale...
Alabamas juniorstatsadvokat Tim Harris. Vær så god.
Mr. Martin! Mr. Halter! Dere er temmelig frekke.
Før du blir for sint: Det kan bare bevises at vi hentet inn en person -
- som vi antok var ekspert på seksuelle uttrykk, -
- men viste seg å være en som uttrykte seksualitet som en ekspert.
Det han sa.
- Jeg er ikke sint. - Ikke?
Altså, gjør aldri noe slikt igjen. Men du store min!
"Snu det patriarkalske paradigmet"? Det er som om hun skrev talen selv.
Jeg er lite kjent med lyden, men jeg tror vi hørte Ørnen le.
- Mirakler skjer. - Verdens beste påfunn.
- Det var så kult. - Det skal han ha.
Gus vet å røre på seg.
Jeg kom hit i søken på et stort Kanskje, ekte venner og et bedre liv.
Hva driver du med?
Jeg skriver oppgaven til Hyde.
Hun sa jeg kunne bli forfatter.
Det første jeg skriver, skal handle om henne.
Beklager å avbryte, men vi har en siste ting å gjøre.
Før jeg kom hit, var vennene mine de allerede dødes siste ord.
William McKinley var tredje president av USA som ble utsatt for attentat.
Han levde i flere dager etter at han ble skutt.
Men mot slutten begynte kona å gråte og rope: "Jeg vil også gå!"
Med sine siste krefter så McKinley på kona og sa sine siste ord:
"Vi skal gå alle sammen."
Og så måtte Alaska gå.
For jeg og Obersten køddet det til, -
- vi slapp henne av sted, og hun forsvant mellom fingrene våre.
Vi vil alltid leve med hva vi gjorde og ikke gjorde den dagen.
Om vi bare kunne se de endeløse konsekvensene-
-av våre minste handlinger.
Men vi vet ikke bedre før det er nytteløst.
Jeg trodde først at hun bare var død. Bare mørke.
Bare en kropp som ble spist av kryp.
Jeg tenker iblant at etterlivet er noe vi fant på for å lindre tap, -
- for å gjøre vår tid i labyrinten lettere, men dette gir meg håp:
Om du tar Alaskas genetiske kode og legger til livserfaringene hennes-
-og forholdene hun hadde til folk, -
- og så tar en kropp med hennes form og størrelse, får du ikke henne.
Det er noe helt annet.
En del av henne er større enn summen av delene vi kjenner.
Og den delen må havne et sted.
For energi som først er skapt, kan aldri ødelegges.
Hvis Alaska tok sitt eget liv, skulle jeg gjerne ha gitt henne det håpet.
Å forstå at alt i livet kan overleves.
For vi er så uforgjengelige som vi tror at vi er.
Så jeg vet at hun tilgir meg, som jeg tilgir henne.
Vi kan ikke bli født, og vi kan ikke dø.
Vi kan bare endre form, størrelse og inkarnasjon.
Jeg kan så mange siste ord, men jeg får aldri vite hennes.
Jeg får aldri vite hva hun tenkte i de siste minuttene.
Vi får aldri vite om hun forlot oss med vilje.
Men å ikke vite hindrer meg ikke i å bry meg.
Vi må se jævlig teite ut.
Alaskas siste ord til meg, var "fortsettelse følger".
Og hun hadde rett. Jeg må fortsette.
Jeg velger labyrinten.
Selv om det ikke fins noen utvei. Selv om vi går alle sammen.
Selv om alt faller fra hverandre.
- Hei! - God morgen.
Ok.
TIL MINNE OM ALASKA YOUNG
Jeg elsker Alaska, min lumske nabo, med hele mitt lumske hjerte.
Thomas Edisons siste ord var: "Det er svært vakkert der borte."
Jeg vet ikke hvor "der" er, men jeg tror det er et sted.
Og jeg håper det er vakkert.
Tekst: Eivor Bekkhus www.sdimedia.com